MOZARELLA RAVATALOZÓJA
Na jó, Charlie.
- Az a lebuj? Ki a főnök? - Mondtam már.
- Emlékeztess rá. - Spats Colombo.
- Mi a jelszó? - "Nagyi temetésére jöttem."
- A belépő. - Kösz, Charlie.
Ha az első sorban akar ülni, mondja azt, hogy koporsóvivő.
Mi készen állunk. Mikor kezdődik?
Jobb, ha elpucolok. Ha Colombo meglát, viszlát, Charlie.
Viszlát, Charlie.
Adjatok öt percet, aztán ne kíméljétek, mindent bele.
Naná.
Jó estét, uram.
- Mozarella vagyok. Segíthetek? - Az öreg hölgy temetésére jöttem.
Sose láttam még itt.
- Nem, mert bornemissza voltam. - Kérem.
Hol virrasztanak? Az egyik koporsóvivő vagyok.
Vezesse az urat a kápolnába. A hármas templomülés.
Igen, Mozarella úr. Erre, uram.
Hát, ha az embernek mennie kell, így stílusos.
Kövessen, kérem.
- Mit kér, uram? - Piát.
- Sajnálom, de csak kávé van. - Kávé?
Skót kávé, kanadai kávé, maláta kávé...
Skót. Kis kávéscsészével és egy pohár szódát.
Várjon csak. Ülhetnék a zenekartól távolabb?
Például ott?
Sajnálom, azt a közvetlen családnak tartják fenn.
Hoppá.
Hé, még egy csésze kávét.
Még egy csésze kávét.
Fizetek is, netán razzia lesz a lebujban.
- Ki razziázna egy ravatalozóban? - Van aki nem tiszteli a halottakat.
Mondd, Joe. Ma este esedékes, ugye?
- Ejha. - Nem, ma este kapunk fizetést.
- Miért? - Holnap fogorvoshoz kell mennem.
Az első heti kereseted a fogadra akarod elverni?
Csak egy tömés kell. Nem muszáj aranyból.
Hogy lehetsz ilyen önző? Tartozunk a lakbérrel. 89 dollárral a csemegésnek.
A kínai mosoda perel minket. Az összes lánynak tartozunk.
Igazad van. Holnap mindenkinek fizetünk valamicskét.
Nem. Holnap a kutya-versenyen rátesszük az egészet Olajozott Villámra.
- A pénzem egy kutyára tennéd? - Tuti dolog.
Max, a pincér, ismeri a villanyszerelőt, aki a nyulat drótozza.
- Mit dumálsz nekem nyúlról? - Tíz az egyhez.
- Tegyük fel, veszít. - Minek aggódni? Ez a meló tartós.
- Tegyük fel, hogy nem. - Jerry haver, túl sötéten látsz mindent.
Tegyük fel, elüt egy teherautó. Tegyük fel, a tőzsde összeomlik.
Tegyük fel Mary Pickford elválik Douglas Fairbankstől.
Tegyük fel a Dodgers otthagyja Brooklynt.
Tegyük fel a Michigan-tó kiárad.
Hát, ne nézz oda, de nyakig ülünk benne.
Négy,
három,
kettő
egy.
Na jó, emberek. Razzia.
Szövetségi ügynök vagyok. Mindenki letartóztatva.
Még egy csésze kávét.
Na jó, Spats.
- A misének vége. Menjünk. - Hová?
A nyugdíjas szeszcsempészek klubházába. Beajánlak tagnak.
- Sehova nem lépek be. - Ó, szeretni fogod.
A fegyházi szabóval csináltatok neked különleges kamáslit - csíkosat.
Jó vicc. Most épp mi a vád?
Kávéval való balzsamozás. 43 fokossal.
Én? Én csak vendég vagyok itt.
Ugyan, Spats. Te vagy a tulaj. Mozarella csak álca.
- Mozarella? Hírét se hallottam. - Mi másképp tudjuk.
Kitől? Talán Fogpiszkáló Charlie-tól?
Fogpiszkáló Charlie? Hírét se hallottam.
Író.
Van annyi eszed, hogy mást iszol, hm?
Gyerünk. Talpra.
- Az adófizetők pénzét pazarlod. - Hívd az ügyvéded, ha akarod.
Ezek az ügyvédeim. Mind Harvardot végzett.
Még egy csésze kávét.
Egy problémával kevesebb. Nem gond, hogy kinek fizetünk először.
- Csönd. Gondolkozom. - A házinéni kizár minket.
Fuccs a kolbásznak hitelre a csemegésnél.
A lányoktól nem kölcsönözhetünk, ők útban a börtönbe.
Vajon Sam, a bukméker, mennyit ad a kabátunkért.
Sam, a bukméker? Még az kéne. A kabátom nem teszed fel egy kutyára.
- Jerry, mondtam, tuti dolog. - Meg fogunk fagyni.
Jéghideg van. Tüdőgyulladást kapunk.
Figyelj, te hülye, 10 az 1-hez. Holnap 20 kabátunk lesz.
Olajozott Villám.
- Meg kéne vizsgáltatnom a fejem. - Azt hittem, nem beszélsz velem.
A nagybőgő melegebben van öltözve, mint én.
- Van valami? - Semmi.
Köszönöm.
- Van valami? - Semmi.
Köszönöm.
Nem bírom tovább, Joe. Gyenge vagyok az éhségtől, lázas, lyukas a cipőm...
Ha adnál egy sanszot, élhetnénk, mint Marci hevesen.
- Hogy? - A harmadik futamban vagy egy kutya.
A Galoppozó Kísértet. 15-1-hez, neki való a pálya. Tapossa a sarat.
Mit akarsz tőlem? A fejemet egy tálon?
Nem, a bőgődet. Ha zaciba vágjuk a szaxofonommal...
Bediliztél? A slamasztikában zaciba adnád a mentőövet.
Jó, tessék, éhezz. Érdekel is engem? Fagyj meg.
- Van valami? - Á, te vagy az.
Hát, van bőr a képeden.
Köszönöm.
Joe. Gyere vissza.
Nellie bébi, ha a szombat miatt vagy pipa, meg tudom magyarázni.
Micsoda link alak. 4 dollárért ondoláltatom a hajam,
vadonatúj neglizsét veszek,
óriási pizzát sütök neki.
- Te meg hol voltál? - Hol voltál?
- Veled. - Velem?
Emlékszel? A rossz fogad.
Beékelődött. Az állkapcsa bedagadt.
Bedagadt?
De még hogy.
- Én vittem vérátömlesztésre. - Azonos a vércsoportunk.
- O. - Ó?
- Kisütök valamit a kárpótlásodra. - Eddig jól kisütötted.
Amint lesz melónk, elviszlek a legklasszabb étterembe.
Na, mi van? Poliakoffnál mizújs? Kétségbe vagyunk esve.
Történetesen pont egy bőgőst keres.
És egy szaxofonost.
Igaz?
Lgaz.
- Mi a meló? - Három hét Floridában.
A Seminole-Ritzben, Miamiban. Útiköltség és költség fizetve.
Hát nem isteni ez a nő? Nézzünk be Poliakoffhoz.
- Dolga van. Várnotok kell, fiúk. - Rendben, várunk.
Nézd, Gladys, három hét Floridában.
Sweet Sue és a Szinkópa Társulat.
Két lány kéne nekik, szaxofon és bőgő.
Hogyhogy ki az? Poliakoff. Melóm van a számodra.
Gladys. Ott vagy?
Gladys!
Meshugeneh. 112 órán át játszott egy maratoni táncon.
- Ágynak esett, idegösszeroppanás. - Üzenem, menjen arrább.
És Cora Jackson?
Utoljára azt hallottam, az Üdvhadsereggel játszik.
Drexel 9044.
Micsoda idióta csajok.
Itt állunk becsomagolva, útra készen Miamiba, és mi történik?
A szaxofonos lelép egy biblia-árussal, a bőgős meg teherbe esik.
Bienstock, ki kéne rúgnom.
Engem? Menedzser vagyok, nem éjjeli őr.
Halló. Bessie Malone-nal szeretnék beszélni.
Mit csinál Philadelphiában?
Ez komoly?
Bessie hajat növesztett, és Stokowskival játszik.
- Fekete Popó Bessie? - Schpielt sich mit der Philharmonic.
Na és Rosemary Schultz?
Felvágta az ereit, mikor Valentino meghalt.
Mi is megtehetjük, ha estére nem találunk két nőszemélyt.
Mindegy honnan keríti elő őket. De nyolcra a vonaton legyenek.
Amint van valami, odacsörgetek.
Viszlát, Sig. Vajon belém fér még egy fekély.
Nellie, távolságit kérek.
- Sig, beszélni akarunk veled. - A floridai melóról.
- Nellie említette. - Nem késtük le, ugye?
Mik vagytok? Komédiások? Kifelé.
A William Morris Ügynökséget New Yorkban.
- Kell bőgő és szaxofon? - A hangszer stimmel, de ti nem.
Morris urat kérem.
- Mi baj van velünk? - Rossz a formátok.
- Mi kéne? Púposhátú? - Nem a hát aggaszt.
Miféle zenekar?
- 25-nél fiatalabbat keresnek. - Elmegyünk annak.
- És szőkét. - Befesthetnénk a hajunkat.
És lánynak kell lenni.
Nem, az nem megy.
- William Morris úr. - Mármint ez egy női zenekar?
Aha. A jó öreg Nellie. Ki tudnám tekerni a nyakát.
Beszéljük meg. Miért ne csinálnánk?
A cigány teázóban arany fülbevalót viseltünk.
A Hawaii zenekarral fűszoknyát.
- Mi van vele? Iszik? - Nem, de nem eszik.
Az üres has az agyára ment.
Joe, három hét Floridában. Kölcsönözhetnénk ruhát a lányoktól.
- Becsavarodtál. - Ez már a csavaros beszéd.
Használt paróka, egy kis tömés, ennyi az egész.
A nevünk Josephine és Geraldine.
Josephine és Geraldine... Gyerünk.
Ha egy kis pénzt akartok felmarkolni este,
az Illinois-i egyetemen Bálint-napi bál van.
Megcsináljuk.
6 dollár személyenként. Az urbanai campuson, nyolckor.
Urbanába, a világ végére, egy hakniért?
12 dollár. Az egyik kabátot kivesszük a zaciból.
Halló. Morris úr? Poliakoff Chicagóból.
Nincs két női zenésze, aki szabad?
Egy szaxofonos és egy bőgős?
- Ha William Morris nem megy... - Gyerünk, Geraldine.
100 mérföld. Havazik. Hogy jutunk oda?
- Valamit kerítek. - Például mit?
Ne nyomj.
- Hogy ment, lányok? - Ki kéne tekernem a nyakad.
Kérlek, Jerry. Micsoda beszéd.
Nellie bébi, mit csinálsz este?
- Ma? Miért? - Mert tervem van.
- Nem csinálok semmit. - Tényleg?
Gondoltam, hazamegyek, eszem egy kis hideg pizzát.
Akkor egész este otthon leszel?
Igen, Joe.
Remek. Akkor nincs szükséged a kocsidra.
A kocsimra? Nahát, te...
Hát nem isteni?
CHARLIE GARÁZSA
Három hetet lehettünk volna Floridában, minden költség fizetve.
A napon heverészve, pálmafák, repülő halak...
Szűnj meg, jó?
Talán egy színsor, talán semmi, és egy nyolcas pár.
Na, dobjátok el, fiúk.
- Mit dobjunk el? - Egy kocsiért jöttünk.
- Á, igazán? - Igen. Nellie Weinmeyer kocsija.
- Zenészek. - Nagyokosok.
Na, folytassuk. Ász a tét.
'25-ös Hupmobile, zöld sportkocsi... uram.
- Ott van. - Aha, ott.
- Benzint akar? - Igen, úgy 40 centnyit, legyen szíves.
- Weinmeyer kisasszony számlájára? - Aha. Miért ne?
Ha már belefogott, töltse tele.
Na, emberek. Kezeket fel.
Arccal a falnak.
Te is, Fogpiszkáló.
Gyerünk.
Hé. Csatlakozz hozzánk.
Oké, főnök.
Heló, Charlie. Régóta nem láttalak.
- Spats, mit keresel itt? - Csak beugrottam, leróni az adósságom.
- Nem tartozol semmivel. - Azt nem mondanám.
A barátaidnak beajánlottad a ravatalozómat.
- Nem értem, miről beszélsz. - Most a nyakamon a sok koporsó.
- Utálom elpazarolni. - Semmi közöm nem volt hozzá.
Kár, Charlie. Három nyolcasod lett volna.
- Viszlát, Charlie. - Ne, Spats, ne.
Ne, Spats. Kérlek, ne.
Mindjárt elhányom magam.
Na jó, bújjatok elő.
Gyerünk.
- Nem láttunk semmit. Láttunk? - Mit? Nem. Az ég világon semmit.
Amellett semmi közünk hozzá, ha ti kinyírjátok egymást.
Mondjátok... Nem ismerlek én titeket valahonnan?
Á, dehogy. Csak zenészek vagyunk.
Egy kocsiért jöttünk. Nellie Weinmeyer kocsijáért.
Ma este bál van.
- Gyere, Jerry. - Várjatok csak.
- Mit képzeltek, hová mentek? - Urbanába. Úgy száz mérföldnyire...
Nem mentek sehová.
- Nem megyünk? - Nem csípem a tanúkat.
- Egy szót se szólunk. - Nem szóltok ti semmit.
Még csak nem is pisszentek.
Na jó, fiúk, lépjünk le. Később elintézzük az ipséket.
Azt hiszem eltaláltak.
- A bőgőt találták el. - Semmi vér?
Ha elkapnak, vérben úszunk majd. O-típusúban. Gyerünk.
- Hová futsz? - Amilyen messze csak lehet.
Az nem elég. Ismernek minket. Minden chicagói zsivány a nyomunkban.
Gyorsan, adj egy öt centest.
A rendőrséget hívod?
Nem éljük meg, hogy Spats Colombo ellen tanúskodjunk.
El kell tűnnünk. Szakállat növeszthetnénk.
El is tűnünk, de megborotválkozunk.
Ilyenkor? A fejünket akarják venni, te meg borotválkozni akarsz.
- A lábunkat. - A lábunkat borotváljuk...?
Halló? Poliakoff úr?
Úgy tudom, két női zenészt keres.
A Floridai vonat az egyes vágányról indul Washingtonba,
Charlestonba, Savannah-ba, Jacksonville-be és Miamiba.
Beszállás.
És most mi a baj?
Hogy tartják meg az egyensúlyukat ebben?
Biztos súlyelosztás kérdése. Na gyere.
Olyan huzatos.
Biztos folyton megfáznak.
- Ne húzd az időt. Lekéssük. - Csupasznak érzem magam.
- Mintha mindenki engem bámulna. - Ezekeket a lábakat? Megőrültél?
Semmi értelme. Nem ússzuk meg szárazon, Joe.
A nevem Josephine, és eredetileg a te ötleted volt.
Azt nézd meg. Nézd, hogy mozog.
Mint egy rugós kocsonya.
Valami beépített motorjuk lehet, vagy mi.
Mondom neked, totál más nem.
Senki sem kért, hogy gyereket szülj.
Amint Floridába érünk, lelépünk.
Nem fogsz rábeszélni...
Különkiadás. Különkiadás. Hetet mészároltak le az északi garázsban.
Véres bosszútól tartanak. Különkiadás. Különkiadás.
- Rábeszéltél. Gyerünk. - Ügyes kislány, Geraldine.
- Rosella. - Hegedű.
- Menj már, Dolores. - Harsona.
- Hé, Olga, hogy van a hátad? - Trombita.
- Itt vagyunk. - A Poliakoff Ügynökségtől?
- Igen. Mi vagyunk az új lányok. - Vadonatúj.
Ez a menedzserünk, Bienstock úr. Én meg Sweet Sue vagyok.
Josephine.
Én meg Daphne.
Szaxofon, bőgő. Nagyon örülök. Megmentettétek az életünket.
Hasonlóképpen, az biztos.
Azelőtt hol játszottatok, lányok?
Ltt, ott és... amott, és...
Három évet töltöttünk a Sheboygan Konzervatóriumban.
Beszállás.
A 7-es és a 7 A.
7 és 7 A.
- Köszi szépen. - Szívesen.
Ó. Kölcsönös.
- Hoppá. - Pimasz.
Úgy tűnik, Poliakoff két igazi hölgyet küldött.
Jó lesz, ha szól a többi lánynak, vigyázzanak a nyelvükre.
Mi vagy te...?
Daphne?
Sose tetszett a Geraldine.
Szia. A bőgős vagyok. Szólíts csak Daphne-nek.
Az én nevem Josephine. Szaxofon.
- Isten hozott a Senki földjén. - Megbánod még.
- Le a fűzővel, terülj szét. - Ó, én részemről nem viselek.
- Nem dudorodsz ki? - Dudorodni? Én?
Isteni a varrónőm. Havonta egyszer jön.
- Olyan olcsó és azt mondta... - Gyerünk, Daphne.
Ismeritek a viccet a női tubásról,
aki lakatlan szigetre kerül egy egylábú zsokéval?
- Nem. Hogy szól? - Elég, lányok. Semmi randa beszéd.
Konzervatóriumba jártak.
Micsoda tehetség, mi?
- Mintha vajasbödönbe pottyantunk volna. - Vigyázz, Daphne.
Kölyökkoromban, Joe, azt álmodtam, cukrászdába zártak.
Csupa nyalánksággal tele.
Lekváros tekercs, kávétorta... krémes és cseresznyés lepény...
Ide hallgass: Se vaj, se tészta. Fogyókórázunk.
Jó, persze, Joe.
Nem oda. Az a vészfék.
Na, most megcsináltad.
- Mit? - Letépted az egyik mellem.
- Jó lesz, ha megcsinálod. - Jó lesz, ha segítesz.
NŐK - FÉRFIAK
Erre, Daphne.
Most letépted a másikat.
Szörnyen sajnálom.
Semmi baj. Megijedtem, hogy Sweet Sue.
- Nem áruljátok el senkinek, ugye? - Mit?
Ha újra elkapnak, kirúgnak a zenekarból.
A bőgőst és a szaxofonost helyettesítitek?
Aha. A nevem Daphne.
Ez meg Joe... sephine.
Gyertek be.
Sugar Cane vagyok.
- Sugar Cane? - Sugar Kowalczykról változtattam át.
- Lengyel? - Igen. Zenei családból vagyok.
A mamám zongoratanár. A papám karmester volt.
- Hol vezényelt? - Baltimore-ban és Ohióban.
Az ukulelén játszom, és énekelek is.
A hangom nem nagy szám, de a zenekar sem.
Csak azért játszom velük, mert menekülök.
- Mi elől? - Jaj, ne is kérdezd.
Hé, akartok egy kis viszkit?
Majd legközelebb.
Nehogy iszákosnak higgyetek. Abba tudnám hagyni, csak nem akarom.
- Főleg nem, ha letört vagyok. - Megértjük.
Mindegyik lány iszik. De engem kapnak el. Erről szól az életem.
Mindig pórul járok.
Egyenes a varrás?
Meghiszem azt.
- Viszlát, lányok. - Viszlát, Sugar.
Rossz bandával játszottunk idáig.
- Le, Daphne. - Milyen formás bárszekrény, mi?
Felejtsd el. Egy rossz lépés, és repülünk a vonatról.
A rendőrségre, a sajtó és a chicagói gengszterek kezébe.
A mindenit, de szeretném megkóstolni ezt az édes Sugart.
Ide figyelj...
Se tészta, se vaj - és se édesség.
Megint letépted őket.
Hé, konzisok. Hol zenéltetek eddig? Népi táncházban?
Nem. Temetésen.
Tegyetek úgy, mintha élnétek, jó? Dobjátok fel egy kicsit.
Megpróbáljuk.
Hogy kerültek oda azok a lyukak?
Azok?
Nem tudom.
Egerek talán?
Rendben, lányok. Kezdjük elölről. És kicsit tüzesebben.
Bienstock!
Igen, Sue?
Azt hittem, világosan megmondtam, ivászatról itt szó sem lehet.
Na jó, lányok. Kié ez?
Rajta. Ki vele.
- Sugar... - Kérem, Bienstock úr.
Torkig vagyok. Kansasban hajmosóflakonban csempésztél szeszt.
Azelőtt az ukelelédben...
Bienstock úr, a flaskámat, jó?
Persze. Pakolj. A következő állomáson... A flaskádat?
Igen. Csak egy kis viszki. Valahogy kicsúszhatott.
Add ide.
Nem azt mondtátok, konzervatóriumba jártatok?
- De igen. Egy egész évig. - Mintha három évet mondtatok volna.
Jó magaviseletünkért korán szabadultunk.
Két dolgot nem tűrök munkaidőben: A szeszt és a férfiakat.
- Férfiak? - Sose aggódjon amiatt.
Inkább a halál, mint a férfiak.
Durva, szőrös vadállatok, nyolc kezük van.
Mind csak egyet akar a lányoktól.
De kisasszony.
Na jó, lányok. Újra elölről.
- Hortense, drágám, jó éjt. - Jó éjt, Daphne.
- Maude, szép álmokat. - Jó éjt, Daphne.
Jó éjt, Gloria.
Dolores, jól aludj ám, hallod?
- Jóccakát, Emily. - Szióka-mióka.
Mit szólsz ehhez a szióka-miókához.
Nyughass, fiacskám. Mondogasd magadnak, hogy lány vagy.
- Lány vagyok. - Lány vagy.
Lány vagyok. Lány vagyok.
Én egy...
Micsoda ritmus.
Lány vagyok.
Lány vagyok. Lány vagyok.
Lány vagyok.
Jó éjt, Sugar.
Jó éjt, édes.
Édes? Nahát, "édesnek" hívott.
Ó, édes.
- Mit csinálsz? - A mézet a méhkasba zárom.
Az éjjel nem lesz nyüzsgés.
És ha mennem kell... egy pohár vízért vagy valamiért.
- Gyűrd le. - Mi van, ha vesztek.
- Ha vészhelyzet van. - Húzd meg a vészféket.
Hé, Bienstock. Kissé fura a két új lány.
- Fura? Miben? - Nem tudom, de itt érzem.
A fekély olyan, mintha riasztó szólna benned.
Te törődj a fekélyeddel, én figyelem ezt a kettőt.
Na, mindenki ágyba. Jó éjt, lányok.
- Jó éjt, Daphne. - Jó éjt, Josephine.
Lány vagyok. Lány vagyok.
Bár halott lennék.
Lány vagyok... Lány vagyok... Lány vagyok...
Daphne.
Sugar.
Meg akartam köszönni, hogy fedeztél. Jó haver vagy.
Semmiség.
Gondoltam, mi lányok tartsunk össze.
Rajtad múlt, hogy nem dobtak ki a vonatról.
Ott lennék, a nagy semmiben, az ukulelémen ücsörögve.
Jéghideg van kint.
Mármint, mikor rád és a szegény ukulelédre gondolok,
Ha bármit tehetek érted...
Sok minden szóba jöhet.
Ez például.
Sweet Sue.
Nehogy megsejtse, egy húron pendülünk.
Á, nem áruljuk el senkinek. Még Josephine-nek sem.
Jobb, ha itt maradok, míg elalszik.
Addig maradsz, ameddig jól esik.
Nem túrlak ki?
Nem. Finom meghitt.
Kiskoromban, hideg éjszakánként a nővérem ágyába másztam,
A takaró alatt elképzeltük, hogy sötét barlangba tévedtünk,
és keressük a kiutat.
Nagyon érdekes.
- Valami baj van? - Nem, nem. Az ég világon semmi.
Szegénykém. Hiszen reszketsz.
Nevetséges.
- Forró a fejed. - Nevetséges.
- Hideg a lábad. - Hát nem nevetséges?
Na, hadd melegítem fel egy kicsit.
- Na. Hát nem jobb? - De. Lány vagyok... Lány vagyok...
- Mi? - Nagyon beteg lány vagyok.
- Megyek, nehogy megkapjam tőled. - Annyira nem vagyok beteg.
Nagyon kicsi az ellenállásom.
Sugar, ha érzed, hogy valami bajod lesz, drágám,
a legjobb rá egy slukk viszki.
- Van neked? - Tudom, hol találunk.
Ne mozdulj.
- Várj. - Oké.
Fel. Fel.
- Rendben vagy? - Jól vagyok.
- És az üveg? - Félig tele.
- Keríteni kéne poharat. - Poharat?
Állítom, drágám, csak így szabad utazni.
Kapcsold fel a lámpát. Nem látom, mit csinálok.
Nem kell a lámpa. Még észrevesznek.
- Még kilöttyintek valamit. - Csak löttyints.
Hóka-móka kacagás.
Még a végén meglepetés-buli lesz belőle.
- Mi a meglepetés? - Még nem.
- Mikor? - Először igyunk.
Szőrös lesz tőle a melled.
Na ne.
Privát banzáj?
Privát. Kérlek, menj el.
Dolores, még megvan a vermut?
- Persze. - Kinek kell vermut?
Van viszkink. Csinálunk Manhattant.
Manhattant? Éjnek éjjelén?
- Hozd a koktélkeverőt. - Ó, Sugar.
Elrontod a meglepetésemet.
- Hé, édes, mizújs? - Buli a 7-es felsőben.
- Hozok sajtot és kekszet. - Hozom a keverőt, te meg a dugóhúzót.
Hé, Rosella, a 7-es felsőben buli van.
- Van dugóhúzód? - Stellának van.
Hozz papírpoharakat.
Hé, a 7-es felsőben buli van.
- Itt a vermut. - Privát buli. Menjetek el.
Hoztam egy kis sajtot meg kekszet.
- Tíz pohár elég lesz? - Ez kétszemélyes buli. Tíz pohár?
- Lányok, könyörgöm. Abbahagynátok? - Jól jönne egy kis Southern Comfort?
Lányok, felébresztitek a szomszédokat.
Vigyázz a dugóhúzóval.
- Itt a keksz. - Szó se lehet kekszről az ágyban.
Tartsátok meg a saját bulitokat, jó?
Ltt a koktélkeverő.
- Bár lenne jegünk. - Ne olyan sok vermutot.
13 lány egy ágyban szerencsétlenség. 12-nek el kell mennie.
- Add ide a mogyoróvajat. - Kér valaki szalámit?
Mit morzsáltok, elég legyen. Megrohannak a hangyák reggelre.
Szió. Van koktélcseresznyéd?
Mindegy.
Koktélcseresznye?
Mi folyik itt?
Daphne. Daphne, hol vagy?
Nem az én hibám. Én nem hívtam őket.
Gyerünk, lányok, hagyjátok abba.
Hallottátok Josephine-t. Lányok. Mindenki kifelé.
- Te nem, Sugar. - Hozok egy kis jeget.
Kifelé.
Jól van, Sugar. Most a többiek is. Kifelé.
- Gyere csak. Isteni a víz. - Igyál egy Manhattant.
- Álljatok le. Kirúgnak minket. - Sugar. Ne hagyj itt egyedül.
Gyerünk, gyerekek. Éjjeli kettő.
Muriztatok eleget. A bulinak vége. Mindenki menjen haza.
- Ez mi? - Josephine, gyorsan, mielőtt elolvad.
Tedd ide.
Sugar, nagy bajba kerülsz.
Akkor őrködj.
Ha Bienstock megint elkap...
Különben is, mi a bajod?
Hát, nem vagyok egy agytröszt.
Azt nem mondanám. Inkább gondatlan.
Nem, csak ostoba. Ha eszem lenne, nem ezzel a vacak bandával játszanék.
Akkor miért vállaltad a melót?
Régen férfi bandával játszottam, de már nem tehetem.
Játszottál már férfi bandával?
Ki, én?
Az elől menekülök.
Az elmúlt két évben hattal dolgoztam. Jóságos ég.
- Nehéz volt? - De még milyen.
- Nem bízhatsz a férfiakban. - Magamban nem bízhatom.
A szaxofonosoknak nem tudok ellenállni.
Főleg a tenor szaxofonosoknak.
- Tényleg? - Nem tudom miért, de elolvadok tőlük.
Ha a "Bújj hozzám, te szomorkás édes" nyolc ütemét játsszák,
mindenhol libabőrös leszek és hozzájuk bújok.
- Igazán? - Minden alkalommal.
Tudod, én is tenor szaxofonos vagyok.
De te lány vagy - szerencsére. Azért játszom ezzel a zenekarral.
A biztonság az első. Bármit megtennék, hogy megmeneküljek a link pasiktól.
Nem tudod, hogy milyenek. Beléjük zúgsz.
Azt hiszed, ilyen csoda még nem történt.
Mire észbe kapsz, pénzt kölcsönöznek tőled,
más nőkre meg lóversenyre költik.
Ne mondd.
Egy nap arra ébredsz, a fickó eltűnt szaxofonjával együtt.
Nem marad más, mint egy ócska zokni és egy tubus fogkrém, kinyomva.
Összeszeded magad, másik meló, másik szaxofonos.
Megint ugyanaz, elölről.
Érted már? Nincs sok eszem.
Nem minden az ész.
Egyet mondhatok. Többet nem fordul elő velem - soha.
Elegem van belőle, hogy pórul járok.
Mi lesz a jéggel? Türelmetlen a banda.
- Mi már sose iszunk? - Dehogynem.
- Tudod, 25 leszek júniusban. - Tényleg?
Negyed évszázad. Elgondolkoztatja az embert.
- Miről? - A jövőről.
Tudod - például egy férjről. Azért jó, hogy Floridába megyünk.
- Mi van Floridában? - Milliomosok. Csapatostul.
Télen délre vonulnak, mint a madarak.
- Fogsz magadnak egy gazdag pipit? - Nem izgat milyen gazdag.
Csak legyen jachtja, vasúti magánkocsija és saját fogkrémje.
- Jogod van hozzá. - Talán te is találsz egyet, Josephine.
Aki gazdag, mint Rockefeller, és vállas, mint Johnny Weissmüller.
- Azt akarom, szemüveget hordjon. - Szemüveget?
A szemüveges férfi mind olyan gyengéd, édes és gyámoltalan.
- Még nem vetted észre? - De, most hogy mondod.
Rossz a szemük az olvasástól.
A Wall Street Journal apró, hosszú hasábjaitól.
Nahát, ez a bőgős aztán tudja, milyen egy jó buli.
Fincsi-virsli.
Hát, a boldog napokra.
Remélem most majd szerencsével jársz.
És az egylábú zsoké azt mondta...
Mit mondott?
Az egylábú zsoké azt mondta: "Ne aggódj, kicsim. Oldalvást lovaglok."
Szörnyen sajnálom. Csuklom.
Hé, dörzsöljük meg a nyakát jéggel.
Azt hiszem... Jaj. Elejtetted.
Hű, de hideg.
- Jaj, az ég szerelmére. Ne csináljátok. - Csiklandós.
Segítség. Kérlek. Segítség. Segítség.
Josephine.
Hagyjátok abba, kérlek. Hagyjátok abba.
VÉSZFÉK
- Mi történt? - Fogalmam sincs.
Vagyis megyek, megnézem.
Na jó, mi folyik itt?
Bienstock!
Floridában vagyunk?
Sugar?
Add ide. Majd én viszem a hangszereket.
- Köszönöm, Daphne. - Köszönöm, Daphne.
Hát nem drága?
Üdvözlöm.
Zowie!
Na tessék. Dugig milliomossal.
Fogadok nincs 75-nél fiatalabb.
Az háromnegyed évszázad. Elgondolkoztatja az embert.
Talán elhozták az unokáikat is.
Igen.
Elnézést, hölgyem.
- Szabadna? - Csak tessék.
Harmadik Osgood Fielding vagyok.
Én meg Második Hamupipőke.
Semmi sem hoz jobban lázba, mint egy formás boka.
Engem is. Viszlát.
- Hadd vigyem az egyik hangszert. - Ó, köszönöm.
De drága.
Végre egy kis friss vér.
Részemről O-típusú vagyok.
Mindig izgatott a szórakoztató ipar.
Igazán?
Sőt, a családomnak ez nem is kevésbe került.
- Táncos produkciókat finanszíroz? - Táncosnőket.
- Hétszer vagy nyolcszor nősültem. - Nem biztos?
A Mama tartja számon.
- Kezdem idegesíteni. - Nem csodálnám.
A Botrányok premierjén elküldött Floridába.
Azt hiszi, a jachtomon ülök, tengeri halakra vadászom.
Húzza ki a pecáját, Fielding úr. Rossz halat fogott.
Velem vacsorázik, ha megígérem, hogy jó fiú leszek?
- Sajnálom. Színpadon leszek. - Ja persze.
- Min játszik? - A nagybőgőn.
Nahát, csuda izgi.
Vonót használ, vagy csak pengeti?
Főleg rácsapok.
Micsoda lány lehet.
Akar fogadni?
Az utolsó nejem akrobatatáncos volt. Olyan kíntornász.
Cigarettázni tudott, miközben a lábujjaival fogta.
Zowie!
- De a Mama véget vetett neki. - Miért?
Nem szereti, ha egy lány dohányzik.
- Viszlát, Fielding úr. - Viszlát?
- Itt én kiszállok. - Á, nem. Nem, nem, nem.
Nem száll ebből ki egykönnyen.
Na jó, sofőr. A park körül, szépen lassan.
És az úton tartsa a szemét.
Miféle lánynak hisz engem, Fielding úr?
- Ó, kérem. Többet nem fordul elő. - Meghiszem azt.
- Kérem, jöjjön vissza. - Inkább gyalog megyek.
Kérem, kisasszony...
Zowie!
Na jó, lányok. Ez a szoba elosztás.
A szemüvegem. Hol a szemüvegem?
Olga és Mary Lou a 412-ben.
És Mary Lou, a kimonódat húzd össze, ha a szobapincért hívod.
Josephine és Daphne a 413-ban.
- Dolores és Sugar a 414-ben. - Én és Sugar?
Mit vártál? Egylábú zsokét?
Rosella és Emily 415-ben...
- Bár egybe tettek volna minket. - Hát igen.
De ne aggódj, Sugar. Sülve-főve együtt leszünk.
414... Ugyanaz a szobaszámom, mint Cincinnatiben,
mikor utoljára voltam férfi zenekarral.
Milyen link alak volt.
- A szaxofonos? - Ki más? Teljesen belebolondultam.
Hajnali kettőkor leküldött virsliért és krumplisalátáért.
A krumplisaláta elfogyott, hát hoztam káposztasalátát.
- Jól a képembe vágta. - Felejtsd el a szaxofonosokat.
Megismerkedsz egy milliomossal, egy fiatallal.
- Honnan tudod ilyen biztosan? - A női ösztönöm súgja.
Á. Ez itt mind a magáé?
- És az is. - Oké, kicsim.
- Ha nem tévedek, borravalót akarsz. - Felejtsd el, kicsim.
Hiszen te is, én is itt dolgozom. Üdvözöllek az intézmény nevében.
- Viszlát. - Figyelj, kicsim.
- Mikor fejezed be ma este? - Miért?
Az éjjeli műszakot csinálom, van egy kis dugi pálinkám.
- Mikor lecsendesedik... - Nem vagy túl fiatal ehhez, öcsi?
Á, látni akarod a jogosítványomat?
- Na tűnj el, jó? - Az ilyet csípem - termetes és felesel.
Á, és... szabadulj meg a szobatársadtól.
- Vén kéjenc. - Mi történt?
- Megfogdostak a liftben. - Látod milyen lehet nekik?
Még csinos sem vagyok.
Az nem érdekli őket. Szoknyát viselsz. Mint a vörös zászló a bikának.
Elegem van belőle. Zászló helyett megint bika akarok lenni.
- Lépjünk le. - Hová lépjünk le?
Megígérted, hogy amint Floridába érünk, elhúzzuk a csíkot.
- Hogyan? Le vagyunk égve. - Találunk egy másik bandát. Férfit.
Spats Colombo épp átfésüli az összes férfi zenekart értünk.
- Olyan megalázó. - Hát megfogdostak. Na és?
Inkább ólmot szedegetnél a köldöködből?
De meddig bírjuk csinálni?
Mit rinyálsz? Jó dolgunk van.
Gondolj bele. Kaja, szállás fizetve. Hetente fizetés. Nézd.
Nézd a pálmafákat, a repülőhalat...
Mit dumálsz nekem itt repülőhalról?
Tudom, miért akarsz maradni. Sugar miatt.
- Én, Sugar miatt? - Láttalak titeket a buszban.
Összebújva sutyorogtatok, egymás rúzsát használtátok.
- Mit mondasz? Hogy én meg Sugar? - Te meg Sugar.
- Mintha nővérek lennénk. - Én meg a tündér keresztanyád.
És szemmel tartalak.
Fel vagytok öltözve?
Gyere be.
Lányok, láttatok egy fehércsíkos, barna táskát, a kezdőbetűimmel?
Benne van az összes holmim.
- Nem, nem láttuk. - Nem értem.
Először a szemüvegem tűnik el, majd a bőröndöm.
- Hol az ukulelém? - Most meg egy ukulele.
- Gyorskezű tolvaj lehet. - Á. Itt van. Szia, Sug.
- Megyünk úszni. Jöttök? - Úszni. De mennyire.
Nincs fürdőruhád.
Nekem sincs.
- Neki sincs. Nincs? - Kölcsönözhetünk az öltözőnél.
- És te, Josephine? - Inkább forró fürdőt veszek.
- Ilyen napon? Csodás odakinn. - Hát, hadd ázzon. Na, menjünk.
- Le ne égj, Daphne. - Á, van napolajunk.
Látod? Ő rám keni, én meg rá, egymást kenegetjük. Viszlát.
Daphne. Hagyd abba. Mégis, mit képzelsz?
Egy kis trükk, a liftben tanultam.
Jaj, vigyázz. Ez nagy lesz.
Daphne. Nem is sejtettem, hogy ilyen termetes lány vagy.
Akkor láttál volna, mielőtt fogyózni kezdtem.
A vállad meg a karod, nahát.
A bőgő cipelésétől.
- Egy dolgot irigylek tőled. - Mi az?
Olyan lapos vagy.
Jobban áll a ruha rajtad.
Vigyázz, Daphne.
Sugar, gyere. Labdázzunk.
Lfjabb, gyerünk szundizni.
Nem, játszani akarok.
Hallottad anyádat, lfjabb. Tünés!
Kettőnknek ez a strand nem elég nagy.
Mami!
Így ni.
Szeretem a kávét, szeretem a teát,
Vajon hány fiú bukik reám?
Egy, kettő, három,
négy, öt, hat, hét...
Szörnyen sajnálom. Ugye nem sérült meg?
- Nem hiszem. - Nyugtasson meg, hogy nem.
Mikor rájönnek, hogy ki vagyok,
gaz ügyvéddel beperelnek háromnegyed dollár kártérítésért
- Nem perlem be, bárki is. - Köszönöm.
- És ki? - Nahát, igazán!
Sugar!
Gyere.
Igazán.
Szió.
- Nem találkoztunk már? - Aligha.
- A hotelben lakik? - Dehogy.
Az arca ismerős.
Talán újságban vagy magazinban látta.
- A Vanity Fair-ben. - Az lehet.
Kicsit arrébb menne? Zavarja a kilátásom.
Mire?
Piros-fehér zászlót húznak fel a jachton, mikor itt a koktél ideje.
Saját jachtja van?
Melyik az? A nagy?
Ugyan kérem.
A mai világban veszélyes a 12 személyesnél nagyobb.
Teljesen egyetértek.
Mondja, ki húzza fel a zászlót?
- A felesége? - Nem, a zászlósom.
Ki keveri a koktélt? A felesége?
Nem, a csaposom.
Nézze, ha az érdekli, hogy nős vagyok vagy sem...
- Á, egyáltalán nem érdekel. - Hát nem vagyok.
Nagyon érdekes.
- Mi van a tőzsdével? - Megy fel, fel, fel.
Fogadom, míg itt csevegtünk, 100000 dollárt keresett?
Meglehet. Játszik a tőzsdén?
- Nem, az ukulelén. És énekelek is. - Saját örömére?
A hotelben lépünk fel.
Sweet Sue és a Szinkópa Társulat.
- Társasági lányok. - Hát, igen. Bryn Mawr, Vassar...
Csak a hecc kedvéért csináljuk.
Szinkópa. Szóval, azt a gyors zenét játsszák... jazzt?
Aha. Irtó tüzes.
Hát, van aki forrón szereti. Én inkább a klasszikus zenét szeretem.
Én is.
Sőt, három évig tanultam a Sheboygan konzervatóriumban.
Remek iskola. A családja nem ellenzi a karrierjét?
Dehogynem. Papus megfenyegetett, hogy kitagad.
Nem izgat. Olyan unalmas volt.
- Az első bálok. - Szalagavatók.
- Opera premierek. - Lovaglás, vadászebekkel.
És mindig ugyanaz a 400 ember.
Elképesztő, hogy még nem botlottunk egymásba.
Emlékeznék bárkire, aki olyan vonzó, mint maga.
Nagyon kedves. Fogadok, hogy gyengéd és gyámoltalan is.
Tessék?
Tudja, van egy elméletem a szemüveges férfiakról.
- Miféle elmélet? - Ha jobban ismerem, elmesélem.
- Ma este mit csinál? - Ma este?
Eljöhetne a hotelbe, meghallgathatná a játékunkat.
- Szeretnék, de nehéz lenne. - Miért?
Csak naponta kétszer szállok partra, dagálykor.
A kagylók miatt. Ez a hobbim.
- Kagylót gyűjt? - Mint az apám és nagyapám.
Szinte szenvedélyünk a kagyló.
Ezért adtuk ezt a nevet az olajcégünknek.
- Shell Olaj? - Ugyan, hagyja. Hívjon lfjabbnak.
Sugar!
Menjünk a vacsorához átöltözni.
Csak menj, Daphne drágám. Rögtön jövök.
Mi az, ifjú hölgy? Mit bámul?
Állandóan ez történik velem.
Én is felismertem. A Vanity Fair-ben volt a fotója.
- Arrébb menne, kérem? - Igen. Útban vagy neki.
A jachtjáról várja a jelt.
A jachtjáról?
12 személyes. A barátnőm, Daphne. A Vassaron végzett.
Hol?
Vagy a Bryn Mawr volt?
Szomorú történetet hallottam egy lányról, aki a Bryn Mawr-ra járt.
Beárulta a szobatársát,
és a saját melltartójával fojtották meg.
Igen. Nagyon kell vigyázni, hogy ki az ember szobatársa. Hm?
Hát, mennem kell.
Öröm volt megismerkedni magukkal.
- Eljön minket meghallgatni? - Ha egy mód van rá.
Feltétlen. Remek móka lesz.
- És hozza a jachtját. - Gyerünk, Daphne.
- Nahát, mit szólsz a fickóhoz? - Stip-stop. Én láttam először.
Sugar, egy jó tanács. Ha lány lennék, ami vagyok is, vigyáznék.
Ha vigyáztam volna, sose találkoztam volna vele.
- Alig várom, hogy elmeséljem. - Igen, Josephine...
Alig várom, hogy lássam a képét. Hogy meg lesz lepve.
Én is. Menjünk, meséljük el rögtön.
- Nem kell futnunk. - Dehogynem.
Josephine. Halihó.
- Úgy látszik, nincs itt. - Hát nem fura. Josie!
Vajon hol lehet.
- Később visszajövök. - Á, nem. Várj.
Az az érzésem, bármikor megjelenhet.
- Ha hiszed, ha nem, megjósolta. - Igen. Micsoda jós.
- Gondolod, hogy vásárolni ment? - Vásárolni. Ez az.
Valami azt súgja, vadonatúj cuccban fog besétálni.
- Josephine. - Ó. Nem hallottam, hogy megjöttetek.
- Jól éreztétek magatok, lányok? - A legcsodásabb dolog történt.
- Mi? - Találd ki.
- Visszavonták a szesztilalmat? - Ó, megy ez neked jobban is.
- Megismerkedtem eggyel. - Milyen eggyel?
Az lfjabb Shell Olajjal. Milliói vannak, szemüvege és jachtja.
Ne mondd.
Nemcsak jachtja van. Biciklije is.
Daphne.
Na. Mesélj el mindent róla.
Hát, fiatal és csinos. Agglegény.
Igazi úriember. Tudod. Nem olyan fogdosós.
Rá kéne hajtanod, ha nem akarod elveszteni.
Ezt nem hagyom megszökni. Olyan aranyos. Kagylót gyűjt.
Kagylót? Ugyan minek?
Á, tudod. Az a régi játék.
Daphne, zavarsz minket.
- A lényeg, hogy este megismered. - Tényleg?
Mondta, jön, meghallgat minket - talán.
Hogyhogy talán? Láttam, hogy nézett rád. Biztos ott lesz.
Remélem.
Mit gondolsz, Josephine? Mit jósol a kristálygömböd?
Sugar. Sugar itt van?
Sugar, nálad a kulcs? Ki vagyok zárva, összecsöpögök mindent.
A színpadon találkozunk, lányok.
Mit csinálsz ezzel a lánnyal, milliomosnak tetteted magad?
És ez a hamis akcentus? Senki se beszél így.
Sokféle módon átverted már a nőket.
De ez a legaljasabb, legmocskosabb...
Nem félek tőled.
Sovány vagyok, de inas.
Bajod esik. Ha felhúznak, vadállat vagyok.
Joe. Ne nézz így rám. Vicc volt. Nem gondoltam komolyan.
Magam vasalom ki az öltönyt. Telefon.
Vedd fel a tele... font.
Halló?
Igen, ez a 413-as.
Hajó rádiótelefon? Jó, adja.
Daphne? Az a csintalan fickó megint.
Tudod - Osgood? A liftben?
Képen töröltél?
- Ki az? - A szobatársa.
Daphne most nem ér rá. Sürgős?
Hát, nekem igen. Átadna neki egy üzenetet?
Mondja meg neki, vacsorázzon velem a műsor után, a jachtomom.
Megvan. Vacsora, jacht, műsor után. Átadom.
- A jachtján? - Az Új Caledonia. Az a neve.
A Régi Caledonia elsüllyedt Hatteras-foknál, egy őrült buli során.
De nyugtassa meg. Ez csendes éjféli falatozás lesz, csak mi ketten.
Csak maguk ketten? És a személyzet?
Azt már elintéztem. Partraszállási engedélyt kapnak.
Hideg fácánt eszünk, pezsgővel.
Leellenőriztem a parti őrségnél. Telihold lesz.
És mondja meg, van egy csomó Rudy Vallee lemezem.
Remek ötlet. Daphne imádja.
Kit imád? Mit...
Igen, Fielding úr.
A műsor után felveszi a motorcsónakjával. Viszlát.
Mit mondtál?
- "Zowie." Átadom az üzenetet. - Milyen üzenetet? Miféle motorcsónak?
Sikered van. Fielding veled akar vacsorázni hideg fácánt, a jachtján.
Csak hárman lesztek a nagy hajón. Te, ő meg Rudy Vallee.
Na hiszen. Hívd vissza, mondd meg, hogy nem megyek.
Persze, hogy nem.
Én megyek.
Csak nem leszel a hajón azzal a vén kéjenccel?
Sugar lesz velem a hajón.
- És a fickó hol lesz? - A parton, veled.
- Velem? - Pontosan.
Ó, nem. Ma este nem, Josephine.
Daphne, a fiúd integet.
Mindketten elmehettek a búsba.
Ne feledd, ma vele randizol, szóval mosolyogj.
Ó, ennél jobban is megy neked. Mutasd a fogsorod, dobd bele magad.
Miért hagyom, hogy rádumálj ezekre? Miért?
Mert haverok vagyunk. A két testőr.
Hagyj engem a testőr dumával. Hogy tartom majd a parton?
Mondd, hogy tengeri beteg leszel. Játssz vele minigolfot.
Na nem. Nem fogok a hapsival mini homokcsapdába esni.
Heló. Kicsikéim, melyiktök Daphne?
A nagybőgős.
Az öreg szivartól, a hetes asztalnál.
- Ez meg tőlem, neked, kicsim. - Olajra, apafej.
Nem kell nyitva hagynod az ajtód. Van tolvajkulcsom.
- Mit csinálsz a virágaimmal? - Kölcsönveszem. Visszakapod.
Úgy néz ki, nem jön. Öt perc múlva egy.
- Gondolod, elfelejtette? - Tudod milyenek ezek a milliomosok.
Ezt neked jött.
Nekem?
Shell Olaj.
- Nem! - De!
Velem akar vacsorázni a jachtján.
Felvesz a mólónál.
- Nem! - De igen.
Hallottad mit mondott - igen.
Josephine, képzeld csak el. Én, Sugar Kowalczyk Sanduskyból, Ohióból,
egy milliomos jachtján.
Ha a mamám most láthatna.
Remélem az enyém sose jön rá.
Mára ennyi. Sweet Sue jó éjszakát kíván,
és emlékeztet minden apukát, hogy a zenekar minden tagja virtuóz.
És az is marad.
- Sok szerencsét. - Köszi.
Micsoda pazarlás. Telihold, üres jacht.
- Hányni fogok. - Akkor menjünk táncolni.
Van egy hely a parton...
Hát, én... Van biciklije.
Kinek?
Hol az a hely?
Van egy kubai zenekar, bitang jók.
Menjünk, kössük be a banda szemét, és tangózzunk hajnalig.
- Tudja mit, Fielding úr? - Mit?
Maga bombajó.
Maga meg durrogó petárda.
CSÓNAKOK
Hé, hahó.
Hahó.
- Rég vár? - Nem az idő számít.
- Hanem, hogy kire. - Köszönöm. És a virágot is.
Orchideát akartam az üvegházunkból, de Long Island ködben volt.
A gondolat a lényeg.
Úgy látszik, elfogyott a benzin.
Fura, hogy elfogyott a benzin. Mármint, Shell Olaj, meg minden.
Hoppá. Így ni.
Hátramenetben ragadt.
Most vettem ezt a motorcsónakot. Kísérleti modell.
Úgy tűnik, rossz nyomon vannak.
Nem baj, ha tolatunk? Kicsit talán tovább tart.
Nem az számít, meddig tart. Hanem, hogy ki visz.
A partról olyan kicsinek látszott.
De ha rajta vagy, olyan, mint egy cirkáló vagy egy romboló.
Szabványméret. Három van belőle. A Mama Southamptonban tartja az övét.
Apus meg Venezuelában. Új csöveket fektet a cég.
Apust jobban érdekli a vasút. Baltimore és Ohio.
Melyik a bal és jobb oldal?
Attól függ, jön-e az ember vagy megy.
Mármint, általában a tatja a kormány másik oldalán van.
Ez meg a híd. Hogy a hajó egyik oldaláról a másikra mehess.
- Kér egy pohár pezsgőt? - Nagyon is. Merre?
- Két szint van, fent meg lent. - Igen, a hurrikán pince.
Az is remek ezen a jachthon - van hova pakolni.
Hát, lássuk csak. Vajon hová terített a hajóinas?
Ide.
Hát persze. De bolond vagyok.
Csütörtökön mindig a kisszalonban szervíroznak.
De pompás. Egy úszó kastély.
Agglegénynek megteszi.
- De gyönyörű hal. - A Hatteras-foknál fogtam.
Milyen hal?
A hering család tagja.
Hering?
Hát nem fura, hogy fér ilyen nagy hal a kis üvegekbe?
Pácoláskor összemegy.
- Pezsgőt? - Hát, lehet róla szó.
Hát, akkor le vele, ahogy ezt mi tengerészek mondjuk.
Bon voyage.
- Nahát, mennyi ezüst. - Trófeák.
Tudja. Agyaggalamb-lövészet, kutyatenyészet, vízipóló.
A vízipóló nem szörnyen veszélyes?
Meghiszem azt. Két póni vízbe fulladt alattam.
Hol a kagyló gyűjteménye?
Hát persze. Hová is tehették?
Tudja csütörtökönként kicsit elveszett vagyok.
- Mi van csütörtökön? - A személyzet kimenője.
- Mármint magunk vagyunk a hajón? - Teljesen.
Még sose voltam egy férfival egyedül, az éjszaka közepén,
- az óceán közepén. - Ó, teljesen biztonságos.
Le vagyunk horgonyozva. A hajó ragyogó állapotban van.
A parti őrség szól, ha jéghegy a láthatáron.
Nem a jéghegyről van szó.
Van olyan férfi, aki kihasználná az ilyen helyzetet.
- Bókol. - Persze tudom, maga úriember.
Nem erről van szó. Ártalmatlan vagyok.
- Ártalmatlan? Hogyhogy? - Nem tudom, hogy mondjam,
de a lányokkal egy kis bajom van.
- Milyen baj? - Valahogy hidegen hagynak.
Mármint, frigid, ilyesmi?
Hát, inkább valami blokk.
Mikor lánnyal vagyok, semmit sem érzek.
- Próbálta? - Még hogy próbáltam-e. Állandóan.
Látja? Semmi.
- Egyáltalán semmi? - Teljes csőd.
- Ettől szörnyen érzem magam. - Drágám, nem a maga hibája.
A természet néha megtréfálja az embert.
Valami bent félresikerül.
- Mármint sose szerelmes? - Már nem.
Egyszer voltam, de inkább nem beszélek róla.
- Kér egy kis hideg fácánt? - Mi történt?
- Nem akarom untatni. - Dehogy untat.
Hát...
Elsőéves voltam a Princetonon.
Volt ez a lány. Nellie-nek hívták.
Az apja a Hupmobile elnökhelyettese volt.
Ő is szemüveges volt.
Azon a nyáron a Grand Canyonban voltunk.
A legmagasabb pontról néztük a naplementét,
és hirtelen ránk jött a csókolódzás.
Levettem a sezmüvegem. Ő is levette a szemüvegét.
Egy lépést tettem feléje.
Ő is egy lépést tett felém.
Igen. Nyolc órával később öszvérrel hozták fel.
Három transzfúziót adtam neki. Ugyanaz volt a vértípusunk - O.
De túl késő volt.
Nahát, ez aztán szomorú.
Azóta érzéketlen vagyok,
mintha a szívembe Novocaint injekcióztak volna.
Szegény, szegény fiú.
Igen. A világ minden pénze, de mit ér?
Egy kis mentaszószt és áfonyát?
Hogy tud ilyenkor ételre gondolni?
Mi más jut nekem?
- Ilyen reménytelen? - A családom mindent megtett.
Felfogadták a legszebb, előkelő, francia szobalányokat.
Magántanárral olvastattak a Bostonban betiltott könyvekből.
Baliból tánccsoportot importáltak,
a bokájukon csengő, a körmük hosszú.
Micsoda pénzpocsékolás.
Amerikai lányt próbált már?
Miért?
Érzett valamit?
Nem, de köszönöm.
Orvoshoz kéne mennie - jó orvoshoz.
Bécsben hat hónapot töltöttem professzor Freuddal, hanyatt fekve.
Aztán a Mayo testvérekkel, injekciók, hipnózis, ásványfürdők.
Ha nem lennék olyan gyáva, megölném magam.
Ne mondjon ilyet.
Biztos van olyan lány valahol, aki tudna...
Ha ilyen lányt találnék, azonnal feleségül venném.
- Megtenne egy szívességet? - Természetesen. Mit?
Nem vagyok Dr Freud, Mayo fivérek, vagy előkelő francia szobalány,
de megpróbálkozhatnék vele?
Na jó, ha ragaszkodik hozzá.
- Volt valami? - Sajnos nem.
- Szörnyen sajnálom. - Kér egy kis pezsgőt?
Talán egy kis zene kéne. Hogy csavarjam le a lámpát?
Nézze, rém édes magától, hogy segíteni akar, de semmi értelme.
A kapcsoló azt hiszem ott van.
Az a rádió.
Mintha egy süketet vinne koncertre.
Nem ad magának esélyt.
Ne küzdjön ellene.
Engedje el magát.
Mint a dohányzás, leszívás nélkül.
Hát szívja be.
Daphne,
- megint vezetsz. - Bocsánat.
Nos?
Nem vagyok biztos benne.
Megpróbálná újra?
Bizseregnek a lábujjaim.
Mintha valaki lassú tűzön sütögetné.
Dobjunk rá még egy hasábbal a tűzre.
Azt hiszem, jó nyomon van.
Nem kétséges. A szemüvege bepárásodott.
Nem sejtettem, hogy ilyen lehet.
Köszönöm.
Azt mondták, kaputt, kampec, teljes csőd.
És tessék, maga kiderítette, hogy minden szakember balfácán.
Ásványfürdő. Igazán.
Hol tanult meg így csókolni?
Azelőtt csókot árultam a Tej Alapítvány részére.
Holnap szóljon, hogy küldjek nekik egy 100.000 dolláros csekket.
Hoppá.
- Jó éjt. - Jó reggelt.
Eddig mivel tartozom a Tej Alapítványnak?
850.000 dollárral.
Kerekítsük egy millióra.
Elfelejtettem számlát adni.
Heló, Jerry. Minden rendben?
Hát, van mesélnivalóm.
- Mi történt? - El vagyok jegyezve.
Gratulálok. Ki a szerencsés kislány?
Én.
Micsoda?
Osgood feleségül kért. Júniusi esküvőt tervezünk.
Miről beszélsz? Nem mehetsz Osgoodhoz.
- Szerinted túl öreg hozzám? - Jerry, nem gondolhatod komolyan.
Miért ne? Folyton nősül.
De te... nem vagy nő. Férfi vagy.
És egy férfi miért venne férfit nőül?
Biztonságot ad.
- Jerry, feküdj le. Nem vagy jól. - Ne kezelj gyerekként.
- Nem vagyok hülye. Tudom, van gond. - De még mekkora.
A mamája. Jóvá kell hagynia. De nem aggódom, mert nem dohányzom.
- Jerry, van egy másik probléma. - Például mi?
- Például a nászutatok. - Megbeszéltük.
A Riviérára akar menni, de én inkább a Niagarára hajlom.
Jerry, bediliztél. Ezt nem úszod meg.
Nem hiszem, hogy tartós lesz. Bevallom neki, mikor eljön az ideje.
- Például mikor? - Például a szertartás után.
Érvénytelenítjük a házasságot, megegyezünk,
és havonta kapom majd a tartásdíjat.
Jerry, figyelj rám.
Törvény van, szokások. Ilyet nem csinál az ember.
Joe, tán ez az utolsó esélyem, hogy milliomoshoz menjek.
Jerry, elfogadod a tanácsomat? Felejtsd el az egészet, jó?
Csak mondogasd magadnak, hogy fiú vagy.
- Fiú vagyok. - Ügyes fiú.
Fiú vagyok, fiú vagyok, fiú...
Bár halott lennék. Fiú vagyok. A fenébe, fiú a javából.
Na és az eljegyzési ajándékom?
- Miféle eljegyzési ajándék? - Osgood adott egy karkötőt.
Hé, ezek igazi gyémántok.
Naná, hogy az. Azt hiszed, a vőlegényem bunkó?
- Hát, vissza kell adnom neki. - Várj csak, Jerry. Ne siessük el.
Nem akarjuk Osgoodot megbántani.
- Várjunk csak. - Én vagyok. Sugar.
Gyere be.
Hangokat hallottam. Muszáj beszélnem valakivel. Nem bírok aludni.
- Egy kis viszki kell neked. - Á, nem. Örökre leszoktam róla.
- Jól érezted magad? - Jól?
Elviselhetetlenül csodás volt.
Szemtelenkedett?
Dehogy. Sőt, ellenkezőleg.
- Segítségre van szüksége. - Mihez?
És micsoda elegancia. Látnátok kellett volna a jachtot.
Gyertyafény, mentaszósz és áfonya.
Nahát, bár ott lettem volna.
Ma este újra találkozunk - és minden este.
Azt hiszem, feleségül kér.
- Ahogy összeszedi a bátorságát. - Van pofája.
Daphne-t feleségük kérték az este.
- Igazán? - Egy gazdag milliomos.
Csodálatos.
- Szegény Josephine. - Én?
Daphne-nek van fiúja, nekem is...
Bár neked is találnánk valakit.
Itt vagyok, kicsim.
AZ OLASZ OPERA BARÁTAINAK ÉVES KONFERENClÁJA
"Az olasz opera barátai" - az mi vagyunk.
Ott jelentkezzenek.
Spats Colombo. Chicagói küldött. Déli Egyesület.
Kösz.
Szióka, Spats.
- 8-1-re fogadtunk, hogy nem jössz. - Miért ne jönnék?
Gondoltuk, össze vagy törve Fogpiszkáló Charlie miatt.
- Egyszer mindnyájunknak menni kell. - Aha. Sose tudni, ki a következő.
Oké, Spats. Jelentkezz az ajtónállónál.
- Minek? - Kis Bonaparte parancsa.
- Na, Spats, fel a kezekkel. - Ugyan miért?
Kis Bonaparte nem csípi a fémárut.
Rendben, mehetsz.
Te nem.
Nincs megtöltve.
Következő. Abban mi van?
A golfütőim. A rövid, a széles fejű, a 3-as fém.
- Ez mi? - A vasfejű golfütőm.
A banketten találkozunk, Spats.
Hol tanultad ezt az olcsó trükköt?
Gyerünk, fiúk.
Nos. Spats Colombo, nahát-nahát.
Heló, zsarukám. Mi szél hozta Floridába?
Az operarajongók találkozója.
Gondoltam, elugrom, hátha valaki ciripel nekem.
De jó vicc.
Hol voltál háromkor Bálint-napon?
- A Rigolettón. - Mi a címe és utóneve?
Az egy opera, oktondi.
- A Clark utcai garázsban? - Clark utca? Sose hallottam róla.
A Luxus Tisztítóról se a Wabash sugárúton?
A lövöldözés utáni nap véres kamáslit adtál be.
Megvágtam magam borotválkozás közben.
- Kamásliban borotválkozol? - Kamásliban alszom.
Hagyjuk a tréfát. Kinyírtad Fogpiszkáló Charlie-t, tudjuk jól.
Te és még ki?
Én és két tanú, akit mindenhol kerestek Chicagóban.
Fiúk, tudtok valamit egy garázsról vagy tanukról?
Mink? A Rigolettón voltunk veled.
Becsszóra.
Ne aggódj, Spats. Hamarosan előássuk a két fickót.
Pontosan - előáshatod majd őket.
Olyan gazembernek érzem magam, férfitől álnokul ékszert elfogadni.
Addig csináld, míg teheted. Rúzsozd ki magad, Osgood kedvéért.
Szíve szakad, ha megtudja, nem megyek hozzá.
Sugar szíve szakad, ha megtudja, nem vagyok milliomos.
Nincs rántotta, ha nem töröd fel a tojást.
- Mi van rántottával? - Mit rinyálsz folyton.
Jacht, karkötő, neked Osgood, nekem Sugar. Érlelődik a dolog.
- Joe! - Mi?
Valami azt súgja, balhé érlelődik.
Gyerünk, Daphne.
- Felfelé. - Várjanak.
A harmadikra, kérem.
Nem akarok szemtelenkedni,
de volt szerencsénk már valahol?
- Á, dehogy. - Két másik csajra gondolhat.
- Voltak már Chicagóban? - Mi?
Inkább a halál.
Harmadik emelet.
- Melyik emeleten vagy édesem? - Ne érdekelje.
413-as szoba. Majd jelentkezünk.
Ne hívjon. Majd mi hívjuk.
Esküszöm, Joe, a nyomunkban vannak.
Felsorakoztatnak a falnál és...
A zsaruk két női hullát találnak, elvisznek a hullaházba,
s mikor levetkőztetnek, meghalok a szégyentől.
- Fogd be és pakolj. - Igen. Oké, Joe.
- Nem azt, te idióta. - Osgoodtól van.
Azt akarta, hogy ma este viseljem.
Tuti nem találok még egy férfit, aki ilyen jó hozzám.
Joe, ha a hotelből élve kijutunk, eladjuk a karkötőt, fogjuk a pénzt,
és irány Dél-Amerika hajóval, egy banán-köztársaságba.
Ha csak banánt eszünk, akár 50 évig is elélhetünk ott.
Ha élve kijutunk a hotelből.
- Elfelejtettünk valamit? - Aha. A borotválkozó cuccot.
- És Sugart. - Sugart?
- A 414-est kérem. - Mit csinálsz?
- Telefonálok. - Kinek van erre ideje?
Nem hagyhatjuk itt egy szó nélkül.
Te általában még jól beléjük is rúgsz.
Amikor még szaxofonista voltam. Most milliomos vagyok.
Küldj neki lapot. A gorillák bármikor itt lehetnek.
414-es szoba? Ltt a hajó rádiótelefonosa.
Rádiótelefonos?
Hé, Sugar, téged keresnek. A jachtról.
Halló, édes drágám. De jó hallani a hangodat.
Mindjárt elhányom magam.
Nem aludtam jól, drágám. Sőt, le se hunytam a szemem.
Soha jobban nem aludtam. A legcsodásabb álmom volt.
A jachton voltam, és a horgony elszabadult.
Napokon át sodródtunk.
Te voltál a kapitány, én a személyzet.
Jéghegyet figyeltem, kagylót szortíroztam a koktéljaidat kevertem,
és törölgettem a szemüvegedet.
És mikor felébredtem, rögtön vissza akartam úszni hozzád.
Igen...
Hát, ami a mai estét illeti...
A mólónál találkozunk, rögtön az előadás után.
Sajnos, nem megy. Nem tudok jönni.
Holnap sem. El kell mennem.
Valami váratlan történt. Azonnal hajóra kell szállnom.
Hová?
Dél-Amerikába?
Hát ez tényleg váratlan.
Tudod, Venezuelában van egy olaj érdekeltségünk.
Most kaptam táviratot Papustól. Az igazgatói tanács fúziót akar.
Fúziót? Meddig leszel távol?
Hát, sokáig.
Az az igazság, nem is jövök vissza.
Nem jössz?
Hát, elég komplikált a dolog. A pénzvilág felső körei.
Történetesen a venezuelai olaj szindikátus elnökének van egy lánya...
Ó. Olyan fúzió.
És milyen a lánya?
Az adószakértőnk szerint nem nagy szám.
De ez az olaj sorsa.
Az én pozíciómban felelősséggel tartozom a részvényeseknek.
A sok kisembernek, aki a spórolt pénzét befektette.
Persze. Megértem. Mármint azt hiszem.
Tudtam, hogy megért. Bár tehetnék magáért valamit.
Hiszen tett. Beavatott titkos információba.
Holnap felhívom a brókerem,
és vetetek vele 50.000 venezuelai olajrészvényt.
Okos dolog.
Egyébként megkapta a virágomat?
Az orchideákat az üvegházból?
A köd végre felszállt Long Island körül, és ma reggel berepítették.
Furcsa. A szobájához küldtem.
Már meg kellett volna érkeznie.
Hé, Dolores, megnézed van-e kinn virág?
Igen, itt van. Fehér orchidea.
Első bálozó korom óta nem kaptam fehér orchideát.
Ez mi?
Mi mi?
Á, az. Csak egy kis búcsú-ajándék.
Igazi gyémánt.
Annyit érhet, mint aranyban a súlya. Minding ilyen nagylelkű?
Nem mindig.
Jelezni akartam a hálámat azért, amit tett.
Nem tettem semmit. Csak megtörtént.
A kormányos bejött. Mindjárt kifutunk a kikötőből.
Hát, horgonyt fel és bon voyage.
Ha zenekart keres az esküvőjére,
itt mi néhány héten belül végzünk.
Viszlát, drágám.
A kapitány nem tudom mit csinál, de a kormányos olajra lép.
- Jó, húzzuk el a csíkot. - Várj csak. A karkötőm.
Mi történt a karkötőmmel?
- A te karkötőd? A mienk. - Jó. Mi történt a karkötőnkkel?
- Azt tettük vele, ami helyes. - Ne trükközz már megint.
Semmi trükk, semmi sincs a tarsolyomban.
Ez alkalommal tisztességes a dolog.
Hol az a viszki?
- Mi baj, Sugar? - Nem tudom. Hirtelen megszomjaztam.
Honnan van a karkötő?
- Tetszik? - Mindig is tetszett.
Az lfjabb adta. Dél-Amerikába ment, elvenni egy másik lányt.
- Ezt hívják nagy pénzügynek. - Szerintem inkább tetűnek.
A helyedben a karkötőt a képébe vágnám.
Az életemben az első rendes férfi. Az egyetlen, aki adott valamit.
Majd elfelejted őt, Sugar.
Hogy tehetném? Bárhol is leszek, mindig lesz egy Shell kút a sarkon.
Visszahozom, ha üres.
Megőrültél? A hely gengszterrel tele.
Te meg játszod a gyémánt királyt.
Hogy jutunk ki innen? Hogy eszünk?
- Gyalog. Ha kell, éhezünk. - Persze, most bezzeg "mi".
Ne arra. Nem akarunk Spatsbe és a haverjaiba botlani.
Tiszta a kezed?
Másik oldal.
Na jó, gombold be a kamáslimat.
Szépen öltözöl, Főnök, az tuti.
Figyelj, Főnök. Beszéltem a többi küldöttel.
Az a hír járja, Kis Bonaparte kiakadt Charlie miatt.
- Charlie-val egy kórusban énekeltek. - Hagyd abba, mert sírva fakadok.
Még Charlie fogpiszkálóját is megtartotta a garázsból. Bearanyoztatta.
Ahogy mondtam, haverok.
Kis Bonaparte elpuhult. Már nem az, mint régen.
Olyan volt azelőtt, mint a szikla.
- De kár. Ideje, hogy nyugdíjba menjen. - Támogatom az indítványt.
Hogy küldjük nyugdíjba?
Ó, majd valami kedveset kigondolunk.
Kis Bonaparte és Fogpiszkáló Charlie ugyanabban a kórusban fog énekelni.
De ez alkalommal teszünk róla, hogy ne legyen tanú.
Nézzétek. A liftből a két csaj.
Hé. Csatlakozzatok hozzánk.
Mi ütött abba a két hölgyeménybe?
Talán a két hölgyemény nem hölgy.
Ugyanaz a két arc, ugyanaz a két hangszer.
- Tessék, a Bálint-nap emléke. - A garázsból a két zenész.
Inkább a halál, mint Chicago, akkor elintézzük őket itt. Gyerünk.
- Na jó, most mit csináljunk? - Először is megszabadulunk a ruhától.
BOLDOG SZÜLETÉSNAPOT SPAT
Mi történt?
Picivel sarokba szorítottuk őket, de bunyó közben leléptek.
- Ti meg hol voltatok? - Veled, a Rigolettón.
- De nagy hülye vagy. - Főnök, a bankett után elkapjuk őket.
Nem lehetnek messze.
Köszönöm.
Köszönöm, operarajongó-társak.
Tíz éve választottam meg magam e szervezet elnökének,
és jól választottatok, még ha én mondom is.
Nézzük az adatokat. Az elmúlt pénzügyi évben,
112 millió dollár volt a jövedelmünk, az adón kívül.
Csak mi nem fizetünk adót.
Az üzletben van néha félreértés, s köztünk is előfordult.
Egy perces csönddel tisztelegjünk
hét tagunk emléke előtt, a chicagói Északi Egyesület emléke előtt,
akik nem lehetnek ma velünk, mivel kinyírták őket.
Te is, Spats.
Fel.
Csak nyugodtan.
- Tudod, mikor jössz ki? - Aha. Mikor másodszorra éneklik:
Mert ő rém jópofa, ezt senki sem tagadhatja.
Oké.
A tortát ne piszkítsd össze. Ígértem a srácaimnak belőe.
Hát, küldött társak,
minden üzletember életében eljön a pillanat,
amikor a nyugdíjba vonulásra gondol.
Nem!
Keresem, ki léphetne a helyembe.
Sok jelöltet fontolgattam.
Például, van egy bizonyos küldöttség Chicagóból,
a Déli Egyesület.
Nos, van aki azt mondja, a kamáslijába szállt a dicsőség.
De én azt mondom, még sokra megy.
Van aki azt mondja, túl messzire ment.
De én azt mondom, a tehetség felszínre tör.
Persze még van mit tanulnia.
A nagy hajcihő Bálint-napkor,
az nem tett jót az imázsunknak.
És a két szemtanút szökni hagyni. Az bizony gondatlan volt.
Azok miatt ne aggódj. Tekintsd őket hullának.
Ma majdnem elkaptam őket.
Mármint kétszer szökni hagytad őket?
Van aki azt mondaná, szörnyen slampos.
De én azt mondom: Tévedni emberi, megbocsátani isteni dolog.
És hogy mutassam, mit gondolok rólad, Spats,
a fiúk mondták, születésnapod lesz.
Hát sütöttünk neked egy tortát.
A születésnapom?
De hiszen addig még négy hónap.
Kicsit korán van. Mit számít néhány hónap barátok között?
Na jó, fiúk. Mindenki egyszerre.
Mert ő rém jópofa
Ezt senki sem tagadhatja
Mert ő rém jópofa
Ezt senki sem tagadhatja
Nagyon vicces.
Tűzzünk innen.
Kapjátok el azt a két fickót.
Mi történt itt?
A tortában valami megártott neki.
Gratulálok a szakácsnak. Mindenki itt marad, míg a receptet meg nem kapom.
Felhajtást akar csinálni belőle?
Igen.
Kicsúsztak a kezünk közül.
Figyeljük a vasutat, utakat, reptereket. Nem szökhetnek meg.
- Hallottad? - De a jachtokat nem figyelik.
- Felhívod Osgoodot. - És mit mondok neki?
Mondd meg neki, megszöksz vele.
Megszökni? Na és a törvény, a szokások.
A szokás az egy dolog. A női hullaház egy másik.
Josephine.
Bienstock!
Hé. Nem hölgyhöz illik.
Ne csináld, Sugar.
Egy fickó se éri meg.
Kapd el.
Josephine?
- Osgood a mólónál vár minket. - Még nem vagyunk a mólón.
Heló.
A barátom, Josephine, Nyoszolyólány lesz.
- Örvendek. - Gyerünk.
Alig várja.
Várjátok meg Sugart!
- Még egy nyoszolyólány? - A virágot viszi.
- Sugar, mit csinálsz? - Mondtam, nem vagyok agytröszt.
Menjünk.
Nem kellek én neked, Sugar.
Hazug és álnok vagyok. Szaxofonista.
Semmirekellő, aki elől menekülsz.
Tudom. Minden alkalommal.
Sugar, tégy magadnak egy szívességet. Menj vissza a milliomosokhoz.
A mézesbödönt,
ne a káposztasalátát és a kinyomott fogkrém tubust válaszd.
Ez az, mondd csak. Beszélj le róla.
Felhívtam a Mamát. Sírt a boldogságtól.
Neked adja az esküvői ruháját. Fehér csipke.
Osgood, nem viselhetem a mamád ruháját az esküvőn.
Más az alkatunk.
- Megigazíttatjuk. - Na nem, azt nem.
Osgood, egyenes leszek. Nem házasodhatunk össze.
Miért nem?
Hát...
Először is, nem vagyok természetes szőke.
Nem számít.
Dohányzom. Folyton dohányzom.
Nem érdekel.
Szörnyű a múltam. Három évig egy szaxofonistával éltem.
Megbocsátok.
Soha nem lehet gyerekem.
- Örökbe fogadhatunk. - Nem érted, Osgood.
- Férfi vagyok. - Hát,
senki sem tökéletes.